Siten tulemme tilanteeseen, joka useimmiten vaivaa hermostuneempaa sukupuolta.
Hysteriaan. Johdettu Kreikan sanasta "kohtu".
Ranskalaiset ovat tutkineet sitä paljon ja se on hiljattain tullut -
itävaltalaisten kollegojemme tutkistelun kohteeksi. Tänään, -
pyrimme lisäämään brittiläisen aksentin tähän kuoroon.
- Tuokaa potilas. - OXFORDIN YLIOPISTO, 1899
Kuten näette, potilas on viehättävä kolmikymppinen nainen, -
joka on ollut hoidossani Bethlehemin sairaalassa. Moitteettomasta kasvatuksesta huolimatta, -
hän on kärsinyt suuren osan elämästään kroonisen hysterian klassisista oireista.
- Kuka osaa kertoa, mitä nämä ovat? - Väsymys?
- Oikein. Toinen. - Pistelyä raajoissa.
- Kyllä. Lisää. - Kouristukset.
Joskus kutsutaan "hysteerisiksi kohtauksiksi", -
jonka aikana potilas voi tulla väkivaltaiseksi, vaarallisen hallitsemattomaksi.
Minkä vuoksi, varotoimenpiteenä, olen ruiskuttanut häneen 0,3 grammaa heroiinia.
Ei voi olla liian huolellinen yrittäessään laukaista kohtauksen kliinisissä puitteissa.
- Kuten pyrin nyt tekemään. - Pyydän.
Neuvon teitä, älkää.
- Laukaisupisteenä... - Auttakaa minua.
- Joku teistä, pyydän. - Katso minua.
- En ole hullu. - Katso minua.
Laukaisupiste voi piillä kaikkialla naisen anatomiassa.
- Useimmiten rinnoissa. - Älä koske minua.
Sisäreisissä.
Tai munasarjoissa.
Huomatkaa puristuneet nyrkit, kaartuva selkä, -
tooninen ja klooninen kouristus.
Päätyen lopulta syvään jäykistymiseen.
Olkaa varovaisia. Hänellä alkoi kuukautiset.
Seuraava potilas. Kysymyksiä.
Entä naisen vaatimus, ettei hän ole hullu?
Kuten jokainen rikollinen väittää olevansa syytön, -
niin myös jokainen hullu nainen väittää olevansa järkevä.
- Mutta hän vaikutti niin... - Järkevältä, ehkäpä?
Hyvin kasvatetulta? Kauniilta?
Hän on kaikkia näitä asioita.
Sekä melko hullu.
Ja siinä makaa hulluuden paradoksi ja ammattimme suuri vaara.
Niinpä varoitan teitä kaikkia, herrat, -
aloittaessanne uranne psykiatreina, -
älkää uskoko mitään kuulemaanne ja vain puolet näkemästännekin.
Odottakaa! Päivää siellä. Anteeksi.
- Pyydän teitä, pysähtykää. - Ensin isä ei halunnut pysähtyä, -
koska olisit voinut olla hullu, joka on paennut, mutta vakuutin hänet, -
ettet voinut ollut, koska menit hourulaa kohti, etkä poispäin siitä.
Fiksusti päätelty. - Ja näytit mieheltä, joka on kadottanut tiensä, ei mieltään.
- Olen kiitollinen, kiitos. - Käytkö katsomassa jotain Stonehearstissa?
Menen sinne saamaan koulutukseni valmiiksi psykiatrina.
Se on lääkäri, joka on erikoistunut mielisairaala-lääketieteeseen.
Voin sanoa olet hyvä. Sinulla on kiltit silmät.
Kiitos.
Mielisairaala on tuon mäen päällä.
- Oletko varma? - Olen, katso.
En näe mitään.
Hauskaa joulua.
Haloo?
Haloo!
Entä kuka piru sinä olet?
Hyvää iltapäivää. Olen Edward Newgate.
Tohtori Edward Newgate, Oxfordista.
- Päästäisittekö minut sisään? - Riippuu vähän odotimmeko sinua.
Toivottavasti. Lähetin kirjeen johtajalle tänne.
Siitä on jo viikkoja.
Posti ei ole säännöllinen tähän aikaan vuodesta.
Niinkö?
Näyttelin vain. Tietenkin pääset sisälle, Ted.
Millainen kristitty olisin jättäessäni jonkun jäädyttämään kulkusensa jouluaattona.
Kiitos oikein paljon. Arvostan tätä.
Nimeni on Finn. Olen tilanhoitaja.
Tervetuloa pieneen hullujenhuoneeseemme erämaassa.
Tällä hetkellä meillä on 200 asukasta Stonehearstissa.
Valtakunnan hienoimpien perheiden poikia ja tyttäriä.
Meillä on lordeja, herttuoita, jopa kuningattaren serkkukin.
Hän tykkää sormimaalata omaa paskaansa. Kas siinä, Rosie
Meillä on varakreivi, joka on vakuuttunut, että hänellä on kaksi päätä ja jaarli, -
joka luulee olevansa teekannu. Oikeasti.
Odota täällä. Tohtori tulee pian.
Kallonporausta. Mystinen toimenpide, -
jonka villit suorittivat heille, jotka olivat pahojen henkien riivaamana.
Poraamalla reiän kalloon, he uskoivat, -
että se sallii demonin paeta.
Olkaamme kiitollisia, että elämme valistuneempaa aikaa, vai mitä, tohtori...
Edward Newgate, Oxfordista.
Anteeksi, että ilmestyin ennalta ilmoittamatta. Kirjoitin kyllä kirjeen.
- Herra Finn kertoi, ettei se saapunut koskaan. - Oxfordin mies on aina tervetullut tänne.
- Mikä toi sinut Stonehearstiin? - Kuten kerroin kirjeessäni, -
toivon, että voisin tarkkailla menetelmiänne... Ei, kiitos. - Joutavia.
Sinulla on ollut rasittava matka. Autuaan tietämättömyyden suvannoista -
yli valtavan määrän akateemista jaarittelua, kunnes viimein saavuit tänne, -
pienen valtakuntani rannoille.
Ja uuden vuosisadan kynnyksellä.
Haluat harjoittaa mielisairaalapraktiikkaa.
Kyllä, niin kauan kuin olen voinut muistaa.
- Miksi? - Anteeksi?
Miksi ei jotain erikoisalaa, jota pidetään suuremmassa arvossa? Kirurgiaa, esimerkiksi.
- En oikein välitä verestä. - Trooppista lääketiedettä sitten.
Tai naisen anatomian ongelmia. Molemmat tarjoavat parempaa palkkaa.
Ongelmainen mieli on aina kiehtonut minua.
Niin pappiakin, mutta hänelle ainakin on taivas taattu.
Mitä toivot saavuttavasi?
Mielihyvän helvetissä olevien auttamisesta.
Kaikista kärsimyksistä en voi ajatella mitään enempää, -
julmempaa kuin hulluus.
Se ryöstää ihmiseltä järkensä, arvokkuutensa, hänen sielunsa.
Ja tekee sen niin hitaasti, -
ilman kuoleman sääliä.
Pyydän.
Minulla on halu ja koulutus. Vain kliininen kokemus puuttuu.
- Iltapäiväkierroksen aika. - Tietenkin. En halua pidätellä...
- Tulkaa mukaani, tohtori. - Kiitos.
Herra Finn, auttaisitko tohtoria riisumaan takkinsa?
Kiitos. - Huomaat meidät hyvin varustelluiksi tavallisissa tapauksissa.
Heikkohermoisuuden, ennenaikaisen dementian, parantumattoman homoseksuaalisuuden, -
epilepsian, surumielisyyden. Poikkeutena muihin mielisairaaloihin, -
on potilaittemme sosiaalinen asema.
Kaikki Euroopan parhaista suvuista. Esimerkiksi, Terrance tässä -
on yhden mantereen suurimman rautatieomaisuuden perillinen.
Mikä on hänen häiriönsä luonne? - Hän kärsii täydellisestä kiinnostuksen puutteesta juniin.
- Joten hänen perheensä passitti hänet tänne? - Tämä on kiinnostava tapaus.
Signore Balzonin hevonen heitti hänet selästään poolo-ottelun aikana Milanossa -
ja siitä lähtien hän on uskonut olevansa arabialainen ori.
Hän tulee hieman levottomaksi ruokinta-aikaan.
Anna mennä.
Huomaat, että useimmat potilaistamme ovat täällä, koska ovat häpeäksi suvuilleen.
Hylkiöitä.
Signore, päästä herran kädestä -
tai olen pakotettu eväämään sukimisen viikoksi.
- Suitteko häntä? - Pieni hinta siitä, että hän on tyytyväinen.
- Eikö se vahvista hänen harhaansa? - Vahvistaa.
- Ettekö yritä parantaa potilaitanne? - Mitä varten?
Tuodaksenne heidät takaisin järkiinsä, tietenkin.
Ja tehdä kurja mies täysin onnellisesta hevosesta.
Rouva. Teidän ylhäisyytenne.
Onko se aina näin vilkasta? - Täällä emme usko potilaidemme rauhoittamista horrokseen -
bromideilla ja vastaavalla. Haluamme mieluummin heidän viettävän aikaa -
luonnollisessa aidossa tilassaan.
Shakki.
Hyvää iltapäivää, rakkaani. Hoitaja.
Onko hän syönyt tänään?
Hän kieltäytyy syömästä kunnes hänen poikansa palaa sodasta.
Hän kuoli taistelussa Peshawarissa '85.
Oletteko kokeilleet ruokintaletkua?
Emme käytä sellaisia keskiaikaisia menetelmiä täällä.
- Tuskinpa kutsuisin sitä "keskiaikaiseksi". - Miksi sitten?
- Tarpeelliseksi keinoksi kuoleman ehkäisemiseksi. - Kuolemaa ei voida ehkäistä, -
enempää kuin hulluutta voidaan parantaa. Ihmisen tilanteelle ei ole lääkettä.
Ja typerä on lääkäri, joka yrittää.
Entä jos esittelisin sinulle seuraavan tapauksen. Nainen, joka kärsii -
väkivaltaisista kohtauksista, jotka fyysinen tai tunteellinen yhteys laukaisee, -
hänen kokiessaan ne liian läheisiksi.
- Kuulostaa hysterialta. - Mitä hoitoa määräisit?
- Sinappikääreitä, luulisin. - Onko hän potilas vai suolattu silli?
Lantiohierontaa? Kaliumbromidia? - Olen kiinnostunut mielipiteestäsi, en oppikirjan.
Unohda bromidit. Avaa silmäsi.
Katso häntä.
Kysynkin uudestaan, esitellään äärimmäisen sulokas ja sivistynyt nainen, -
jonka rinnassa kuohuu niin mahtava intohimo, että hän pelkää sen tuhoavan hänet, -
mitä hoitoa määräisit?
Musiikkia. Kolme kertaa päivässä, ei vähempää.
Bravo, tohtori. Olen samaa mieltä.
On harvoja hoitoja, jotka ovat parempia palauttamaan sielun kuin musiikki.
Hänen nimensä on Lady Charles Graves. Eliza. Rouva Graves meille.
- Oletan, että tunnet hänen miehensä? - En.
Vastenmielinen heppu. Omistaa valtavan omaisuuden.
Puhumattakaan monista luonnottomista haluistaan.
Odotetusti rouvan hysteeriset episodit pahenivat kihlauksen aikana, -
kunnes eräänä yönä hän puri miehen korvan irti ja kaivoi hänen silmänsä ulos kammalla.
- Joten hänen miehensä passitti hänet. - Ei, hänen isänsä.
Jos se olisi riippunut baronetista, rouva olisi yhä kotona hänen rakastavassa syleilyssään.
Ei mene viikkoakaan, etten saa häneltä kirjettä, jossa hän uhkaa minua -
ja vaatii, että minun julistettava rouva parantuneeksi, jotta saisi hänet huostaansa.
- Joten kieltäydytte? - Hänen oman turvallisuutensa takia.
- Tulehan, tohtori. - Tietenkin.
Meillä on paljon nähtävää ennen päivällistä.
Saanko sanoa, että soittosi oli suurenmoista.
Soittosi on aivan suurenmoista.
Olen tohtori Edward Newgate...
Hoitaja. Saisinko lasin vettä?
Soittosi on suurenmoista.
Mitä se oli, Mozartia, Beethovenia?
- Ei, minä kirjoitin sen. - Tietenkin.
- Saanen esitellä itseni. Nimeni on... - Tohtori Newgate. Tiedän.
Emme saa paljon vierailijoita tänne. Olemme pikemminkin kuin spitaalisten siirtokunta.
- Epäilenpä, ovatko spitaaliset yhtä viehättäviä. - Lakkaisit kehumasta minua.
- Se saa oloni epämukavaksi. - Suo anteeksi, rouva Graves.
Viimeiseksi haluaisin loukata sinua.
- Oletko varmasti lääkäri? - Tietenkin olen.
Koska en ole koskaan tuntenut ketään, joka pyytää anteeksi.
Tai, sen puoleen, välittävän hittojakaan, ketä loukkaa.
En ole kuten muut lääkärit.
Totta puhuen, en ole vielä tottunut olemaan sellainen.
Aina kun joku sanoo "lääkäri," käännyn katsomaan, puhuvatko he takanani olijalle.
- Olkaa hyvä, rouva. - Kiitos, hoitaja.
Eikö hän olekin ainutlaatuinen? Hänen pitäisi olla lavalla, -
ei virumassa jossakin mielisairaalassa.
Suokaa anteeksi, olen tohtori Edward Newgate. Entä kuka te olette?
Antaa Jaelin iloita hyypästä.
- Anteeksi? - Ja Hobabin iloita Herakleitoksesta.
Se on kreikaksi toukka.
- Newgate. Näemmä smokki sopii. - Kyllä, kiitos.
Anteeksi, mutta mitä hän tekee täällä?
Jeremiah. Hän tappoi vaimonsa vasaralla. Ei ilman provokaatiota, huomaa.
Mitä hän tekee täällä henkilökunnan salongissa?
Ollessani lääkäri sodassa, kutsuimme toisinaan sotamiehiä illastamaan kanssamme.
Se vahvisti sidettä miesten välillä ja piti moraalin korkealla.
Uskon saman pätevän täälläkin. Potilaiden on terapeuttista -
seurustella sivistyneen yhteisön kanssa ja päinvastoin.
Illallinen on katettu.
Hyvä poika.
Kerrohan, mitä mieltä olet pikku mielisairaalastamme?
En ole koskaan tuntenut samanlaista.
Newgate suoritti äskettäin lääketieteellisen tutkintonsa Oxfordissa.
Miksi tulla tänne, kun muita mielisairaaloita on lähempänä Lontoota?
Olen aina kaivannut palata maaseudulle.
Vartuin maatilalla Yorkshiressa ja rakkaimmat muistoni -
on lehmät ja kanat, jotka olivat leikkitovereinani.
Sinulla ei ole Yorkshireläistä aksenttia.
Miksei, Ted?
Vanhempani kuolivat, kun olin kuuden -
joten minut lähetettiin orpokotiin Lontooseen.
Kauhistuttava paikka.
Mutta kiehtova, jos oli yhtä utelias ihmisluonnosta, kuten minä olin.
Oudolla tavalla olen melko kiitollinen heille. - Miksi?
Kurjuudella on tapana selventää vakaumustansa.
Tajusin orpokodissa mikä minun elämäntyöni olisi.
Tehdä kurjuuden keskellä olijoiden parissa töitä.
Sekä antaa näille sieluraukoille jonkin verran toivoa -
ja ystävällisyyttä maailmassa, josta he tietävät liian vähän.
Suokaa anteeksi, näytän muuttaneen illallisen Dickensin novelliksi.
Hyvää ruokahalua.
Mitä tänä iltana on, Finn? Oravaako?
Olemme tällä hetkellä vaatimattomasti rahoitettu.
Malja herra Finille näiden hienojen muonien tarjoamisesta jouluateriaksemme.
- Mickey Finnille. - Mickey Finnille.
Anteeksi. Onko se oikeasti sinun nimesi?
Miten niin?
Sujauttaa jollekin Mickey Finn, -
jossa on tyrmäystippoja.
Tuo ei juolahtanut mieleenikään. "Sujauttaa jollekin Mickey."
Siten isäni täytyi saada rakkaan äitini, kun hän oli...
Suo anteeksi, etten pidä tuota lainkaan huvittavana.
Etkö?
Mikähän toisi hymyn tuohon mutruperseiseen suuhusi?
Riittää, Finn.
Anteeksipyyntöni. Ei ollut tarkoitus loukata.
En loukkaantunut.
Oikeaa joulun henkeä.
Saanen tarjota sinulle pienen ystävyyden maljan.
- Ei, olen saanut tarpeekseni. - Älähän nyt, me juhlimme.
Ihan totta, Finn.
Varmasti hän suostuu nostamaan maljan herrallemme ja vapahtajallemme.
Eikö vain, tohtori?
Mielihyvin.
- Pelkäänpä, että siitä jää tahra. - Soodavesi pelastaa sen. Seuraa minua.
Sinun täytyy lähteä täältä heti.
- Minähän saavuin vasta. - Et kuulu tänne.
- Aioin sanoa samaa sinusta. - On aikaa ennen kuin he alkavat epäilemään.
He olettavat sinun menevän vaihtamaan paitasi, mutta älä mene.
Jätä tavarasi. Mene suoraan tallille.
Roan on varmajalkaisin suolla. Se vie sinut turvallisesti kaupunkiin.
- Haluatko minun varastavan hevosen? - Laske ääntäsi.
En, ennen kuin kerrot minulle, mitä on tekeillä.
Tee, kuten sanoin. Lähde heti.
Rouva Graves, olen kovin pahoillani.
Ei ollut tarkoitus järkyttää sinua.
Rouva Graves, todellakin, kuuntele minua.
Minun täytyy kertoa sinulle jotakin.
Auta meitä!
Irti minusta.
- Auta meitä! - Tarvitsemme ruokaa.
- Auta meitä. - Kuka olet, poika?
- Olen lääkäri. - Valehtelet. En ole nähnytkään sinua.
- Mistä tulet? - Yläkerrasta.
- Ennen sitä, senkin hölmö. - Olen Oxfordista.
Kuuntele tarkasti minua, poika.
Sinun täytyy auttaa meitä pakenemaan näistä häkeistä.
Emme ole hulluja.
Auta meitä.
- Ette tietenkään ole. - Sinun täytyy auttaa meitä.
Neuvottelen heti aamulla tohtori Lambin kanssa.
Oletko hullu? Jos hän tietää, että löysit meidät, -
- hän viiltää sinun ja meidän kurkkumme. - Hae avaimet. Päästä meidät ulos.
- Emme ole hulluja. - Sinun on autettava meitä.
- Hoidan sen aamulla. - Päästä meidät ulos.
Edward Newgate.
- Miten tiedät nimeni? - Kirjeestäsi.
Muistatko, Benjamin? Viikko sitten. Nuori mies, joka kirjoitti meille Oxfordista.
Minä muistan. Newgate.
Kirjeesi oli viimeinen postitoimitus, ennen kuin Lamb syrjäytti meidät.
- Syrjäytti teidät? - Kyllä.
Syrjäytti? Mitä on tekeillä?
Olen Marion Pike. Ylihoitaja.
Charles Swanwick. Ylilääkäri.
- Hoitaja. - William Paxton, puutarhuri.
Tohtori Benjamin Salt, -
Stonehearstin mielisairaalan oikeutettu johtaja.
Hetkinen...
Jos te olette johtaja, se tarkoittaa, että tohtori Lamb on...
Pahimman lajin hullu demoni.
- Mitä tapahtui? - He panivat jotakin juomaamme.
Kloraalihydraattia. Se on kirurginen nukutusaine.
Se on väritön ja hajuton, mutta tappava epätarkkoina annoksina.
- Menetin neljä lääkäriä sinä yönä. - Kolme hoitajaani kuoli.
He olivat suunnitelleet tätä kuukausia. Vain odottaen hetkeään sujauttaa meille...
Mickey Finnin.
- En voi uskoa... - He antavat meille vettä, hiukan ruokaa.
Mutta älä erehdy, tohtori, olemme kuolemaisillamme.
Voisit varastaa avaimet Finniltä.
- Vapauttaa meidät. - He repisivät meidät hetkessä hajalle.
Otamme riskin taistelussa. - Meidän kunnossammeko? Heidän määräänsä vastaan?
He ovat murhanhimoisia hulluja joilla on aseet, Charles.
Katso ympärillesi. Kukaan meistä ei ole taistelukunnossa.
Jotkut meistä ovat liian heikkoja.
On vain yksi ratkaisu.
Se on sinä, tohtori. Olet ainoa mahdollisuutemme.
- Juokse, poika. - Avaimet.
- Mene kaupunkiin. Tuo apua. - Avaimet.
Juokse, poika!
- Kuka se on, Eliza? Minua pelottaa. - Ei kukaan.
Nukkumatti vain.
- Rouva Graves. - Yrittääkö hän tulla rakastelemaan meitä?
Mene takaisin nukkumaan.
Rouva Graves, meidän täytyy lähteä heti.
Sinulla oli tilaisuutesi lähteä aiemmin.
Löysin Saltin ja muut, rouva Graves.
Tajuatko mitä olisi tapahtunut, jos olisit jäänyt kiinni? - Minulla on joku käsitys.
Voimme kiistellä tästä myöhemmin. Nyt haluan, että haet lämpimimmän takkisi -
ja tapaat minut huvimajassa kohta. Voimme varastaa hevosen -
ja jos meillä on onnea, pääsemme kaupunkiin ja kutsumme apua. - Miksi luulet, että tulen mukaasi?
Koska en voi...
En lähde ilman sinua.
- Minun pitää palata sänkyyn. - Kuuntele. Hullut johtavat tätä mielisairaalaa.
Kyllä ja minä olen yksi heistä.
Mitä minä näenkään?
Iltakierros on päättynyt, tohtori.
Annoin juuri tohtorille suunnan palata huoneeseensa.
Eksyikö hän?
Kiusallista kyllä. Etsin kirjastoa. Taisin mennä väärään suuntaan.
Joka tapauksessa tiedän nyt, mihin menen, joten hyvää yötä teille kaikille.
Kiitos, rouva Graves.
- Finn, saata tohtori huoneeseensa. - Mielihyvin.
- Se ei ole välttämätöntä. - Minä vaadin -
ja odotan sinua aamukierrokselle. Puoli kahdeksalta.
- Tietenkin. - Tätä tietä, Ted.
Epäileekö hän mitään?
Ei. - Meidän pitää varmistaa, että se pysyykin niin.
Jokin vaivaa sinua, kultaseni.
Tämä ei voi kestää, Silas. Lopulta meidät löydetään.
Kevät tulee. Ihmiset tulevat. Vierailijat.
Emme voi olla päästämättä heitä sisälle.
Ainoa syy, miksi olemme täällä, on, koska maailma halusi päästä eroon meistä.
Olemme häpeäksi perheillemme, ihmisrodun pakolaisia.
Meitä ei löydetä siitä yksinkertaisesta syystä, ettei kukaan välitä.
Mieheni välittää.
Lupaan sinulle, että olet aina turvassa näiden seinien sisällä.
En löytänyt muuta. Tarvikkeet yläkerrassa ovat vähissä.
Tuon lisää seuraavalla kerralla. Sekä laudanumia yskääsi.
- Ole siunattu, tohtori. - Tarvitsemme miehiä ja aseita, -
- emme lääkkeitä. - Se ei ole vaihtoehto enää, tohtori.
Eilisillan jälkeen, Finn ja hänen kätyrinsä vahtivat minua kuin haukat.
Pääsin hädin tuskin tänne huomaamatta.
Voin olla väärässä, mutta Lamb vaikuttaa minusta mieheltä, -
joka mieluummin näkee laivan uppoavan kaikki mukanaan kuin luopuisi peräsimestä.
Vaikka hiipisimmekin pois ja hakisimme apua, -
luoja tietää, mikä meitä odottaisi tullessamme takaisin.
Me?
- Minä ja rouva Graves. - Eliza Graves?
Älä ole hölmö. Hän on yhtä hullu kuin useimmat heistä.
- En usko että hän on. - Kerro se hänen miehelleen.
Mutta puhu hänen paremmalle korvalle, siihen, jota nainen ei purrut pois.
Mies on hirviö. Nainen oli oikeassa puolustaessaan itseään.
Rouva Pike, saanko muistuttaa, kummalla puolella kaltereita istut?
Joten et voi paeta, et voi varastaa Finnin avaimia.
Mitä oikein aiot tehdä?
Tulin tänne opiskelemaan hänen menetelmiään.
Lamb pitää minua suojattinaan. Jos voisin ylläpitää sitä luottamusta, -
ymmärtää, miten hänen mielensä toimii, -
ehkä voisin saada hänet järkiinsä.
Hän tappoi viisi sotilasta kylmäverisesti.
Ja sinä luulet olevasi häntä ovelampi, poika?
Jos voisit antaa minulle hänen tapauskansionsa. - Mennyttä.
Se on ensimmäinen asia, jonka hän olisi tuhonnut.
Sitten minun on paras palata, ennen kuin minua kaivataan.
Lääkekaapissa. Viskin takana.
Hänen... Minun toimistossani.
Hän pakeni kerran ennenkin ja varasti sen vähäksi aikaa.
En halunnut antaa hänelle sitä iloa uudelleen, -
joten piilotin hänen tapauskansionsa.
Tohtori? Haluan varoittaa sinua.
En tiedä, mitä Lamb on suunnitellut meille, -
mutta tiedän, että jos hän uskoo sinun vaarantavan sen, -
hän ei epäröi leikata kurkkuasi.
Valitettavat olosuhteet, mutta aikomukseni on tehdä muutos pian.
Mikä olisikaan parempi keino tuoda uusi vuosisata kuin poistaa -
tämä jumalan hylkäämä ja takapajuisten ajattelujen osasto, jota se edustaa.
- Vai mitä, Finn? - Aivan.
- Mitä toivotte tehdä nykyisille asukkaille? - Esitellä heidät yleisölle.
Ette ole tosissanne. - Pidä ihminen häkissä ja hän käyttäytyy kuin eläin.
Anna hänelle hänen vapautensa ja hän muistaa ihmisyytensä.
Teidänkö suunnitelma on luoda valistunut yhteiskunta?
Vaistoanko skeptisyyttä kysymyksessäsi, tohtori?
Ei lainkaan. Minusta on vain kiinnostavaa tietää, onko yhtään yksilöä, -
joiden rikokset ovat niin kauhistuttavia, että ne antavat oikeutuksen vangitsemiselle.
Sadisteja, jotka löytävät tyydytyksen toisten häpäisemisestä.
Pelkureita, jotka lähettävät nuorempia miehiä kuolemaansa taisteluihin, -
joita he itse välttävät.
Näitä lukuun ottamatta, uskon, että kaikki ihmiset voidaan kuntouttaa -
usein yksinkertaisella teolla palauttaa heidän arvokkuutensa.
- Kuka tuolla alhaalla on? - Oxbridgen hirviö.
Hirviö mikä? - Taiteilijanimi. Hänen perheensä myi hänet väliohjelmaan lapsena.
Hän loukkasi kätensä pari päivää sitten hyökätessään sairaanhoitajan kimppuun.
Vaihtaisitko ystävällisesti hänen siteensä, tohtori?
- Odotatteko minun menevän tuonne alas? - Etkö tullutkin hakemaan kliinistä kokemusta?
Niin tietenkin.
- Hitusen oopiumia uskoisin tepsivän. - Et tarvitse sitä.
Odotatteko minun laulavan hänelle kehtolaulun?
Käytä näitä.
Mielisairaalalääkärin huomattavin liittolainen.
Varo kusiämpäriä.
Haloo?
Kuulehan. Ei ole tarkoitus vahingoittaa sinua, herra Hirviö.
Haluan vain nähdä kätesi.
Hyvä jumala.
Kaikki on hyvin.
- Lamb, auttakaa. - Silmät, Newgate.
Arthur.
Arthur, pyydän.
Pyydän, Arthur.
Suo anteeksi, Arthur.
Saanko kutsua sinua Arthuriksi?
Ei ollut tarkoitus tulla ilman lupaa. En tarkoittanut pahaa.
Olen tohtori Newgate.
Mutta voit sanoa minua Edwardiksi.
- Eddard? - Juuri niin, Edward.
Katsottaisiinko nyt tuota kättä?
Kaikki hyvin.
- Juuri niin, Arthur. - Bravo, tohtori.
Ottaisitko housusi pois?
Ei. Kyse on olkapäästäni.
Ole kiltti? - Minä teen sen, Millie. Voit palata tehtäviisi.
- Mutta minä haluan. - Jätä meidät.
Istu.
Paljasta olkapääsi.
Itsepäinen hölmö. Mikset kuunnellut? Et voinut lähteä, kun oli tilaisuus.
- En tiennyt silloin, mitä tiedän nyt, Eliza. - Älä kutsu minua siksi.
Rouva Graves, sinun on ymmärrettävä, että olet vaarassa täällä.
Voin vakuuttaa, etten ole.
Anna kätesi.
Entä ne alhaalla olevat?
Entä he?
Rouva Pike ja naiset, -
- kärsivätkö he kauheasti? - He kaikki kärsivät.
Voit mennä sinne alas itsekin.
Vai pelkäätkö, että näkemäsi heikentää uskollisuuttasi Lambiin?
Et tajuakaan, millaista täällä oli aiemmin.
Mitä hirviöitä Salt ja hänen miehensä olivatkaan. Miten meidät riisuttiin paljaaksi -
ja alistettiin mitä inhottavimmille intiimeille tutkimuksille.
Kiinnitettyinä pöytiin, huumeiden heikentäessä aistejamme -
ja valeltuna jääkylmällä vedellä ja tuhannen muunkin nöyryytyksen kokemana, -
jotka ovat liian kamalia mainita. Mutta et mitenkään voisi ymmärtää.
Minä voin.
Tiedän, mitä julmuus on, rouva Graves.
Annan sanani, ettei sinun koskaan enää -
tarvitse kärsiä kuten olet kärsinyt.
Miksi välität niin paljon, mitä minulle tapahtuu?
Koska pelkkä ajatuskin sinun lukitsemisesta tähän hullujenhuoneeseen -
on ristiriidassa kaiken uskomani kanssa.
Niin lääkärinä kuin miehenäkin.
Anteeksi.
Kristus sentään, Swanwick, lopettaisitko?
Pystymme pakenemaan sitä kautta yhtä hyvin kuin ihminen voi kynsiä tiensä ulos omasta haudastaan.
Voi olla, mutta ainakaan hautakivessäni ei lue samaa mitä sinun kivessäsi.
"Hän kuoli kuin koira pimeässä."
Sinä teit sen.
Menkää kaupunkiin, nopeasti. Hakekaa apua.
Miksi hän saa kävellä täällä? Hänen pitäisi olla alhaalla häkissä muiden kanssa.
En voi jatkaa tämän mielisairaalan johtamista yksin.
- Tarvitsen avustajan. - Luulin, että se olin minä.
Jolla on lääketieteellinen koulutus.
Miten vaikea on esittää lääkäriä? "Käännä pääsi ja yski.
Kumarru, nuori nainen, kun tarkastelen sinua."
Kykysi sopivat paremmin muihin tehtäviin.
Kuten varmistaa, että kausijuopot pitävät höyrykattilat lämmitettyinä.
- Täällä jäätyy. - Mitä hän on sinulle?
- Mitä oikein puhut? - Et ole ollut sama hänen ilmestyttyään.
Oletan, että tunnen tiettyä velvollisuudentuntoa häntä kohtaan.
Hänessä on ainesta hienoksi mielisairaalalääkäriksi.
Muistuttaa minua itsestäni, uppiniskainen, idealistinen.
Hakisitko toisen?
Vaistoan sukulaissielua hänessä.
Uskon hänen voivan ymmärtää, mitä yritän saada aikaan täällä.
Miten ymmärtäväinen hän mahtaa olla, jos löytää Saltin ja ne muut.
Uuden vuoden tultua sillä ei ole enää merkitystä.
Ei ole mitään löytämistä.
Sanon sinulle. En luota siihen pikku puliveivariin. Hän aikoo jotakin.
Ehkä olen väärässä hänestä, -
mutta hän on kiinnostunut rouva Gravesistamme.
Hän ei anna mitään hälytyksiä, jos ei saa häntä puolelleen.
Ja voin vakuuttaa sinulle, ettei sitä koskaan tapahdu.
Joku on paennut.
Tänne.
Jos he pääsevät kaupunkiin, se on loppumme.
Eivät pääse.
Tule.
Luoja, ei.
No niin, herrat.
Perääntykää, senkin paskiaiset.
Perääntykää.
Ei ole aihetta kyyneliin.
Saatte sanani ettei teitä vahingoiteta.
Sanoitko samaa äidillesi ja siskollesi -
ennen kuin viilsit heidän kurkkunsa?
Kyllä, herra Swan. Mutta menetelmänne ovat parantaneet hulluuteni.
Olen rauhallinen mies nykyään.
Varsinainen lammas.
Ei!
Surullinen ja häpeällinen asia tuo.
Tulehan nyt, herra Swanwick. Mennään sisälle ennen kuin saamme kuoleman taudin.
Toinen heistä heittäytyi Stags Leapista.
Tämä tuli kimppuuni kuin banshee, hevonen pillastui, -
kavahti pystyyn ja potkaisi vanhaa äijää päähän.
Kaatui kuolleena kuin kivi.
Itsemurhaiset taipumukset eivät ole epätavallisia vakavasti häiriintyneiden joukossa.
Kuten me tiedämme.
Huolehdi, että ruumis haudataan.
Tohtori Lamb.
Puukottiko hän itseään myös selkään?
Hänen on täytynyt laskeutua jonkun päälle kaatuessaan.
Jonkun terävän.
- Sääli. - Ette voi vain kävellä pois tästä.
Mistä?
- Jos vain tutkisitte ruumiin itse. - En ole kuolinsyyntutkija, etkä myöskään sinä.
- Tohtori Lamb, tämä miehen on selvästi... - Tappanut hevonen.
Minulla on sairaala johdettavana ja sinulla uskoakseni, -
- on potilaita hoidettavana. - Tämä on hulluutta.
- Mitä sanoit? - Sanoin, että tämä on hulluutta.
Sanotko hulluutta? Miten kehtaat syyttää minua hulluudesta oman henkilökuntani edessä?
- En syyttänyt teitä mistään. - Kaksi potilasta on kuollut, Newgate, -
koska et tehnyt velvollisuuttasi ja huolehtinut heistä. - Silas.
Missä olit, Newgate, kun nämä kaksi karkasi?
Monenko on vielä kuoltava huolimattomuutesi takia?
Hoitaja, meidän taitaa olla parasta mennä sisälle.
1. maaliskuuta, 1891.
Tämä arvoitus nimeltä Silas Lamb jatkaa hämmentämistäni.
Silas pysyy edelleen mykkänä armeijan kirurgivuosistaan, -
sodasta ja ennen kaikkea, -
kammottavasta tapauksesta, jonka takia hänet passitettiin tähän mielisairaalaan.
- Ei! - Silti hänellä ei ole varautuneisuutta -
mitä tulee hänen protestoimiseen sitä vastaan mitä hän kutsuu minun -
barbaarisiksi menetelmikseni.
Miten ironista tulla kutsutuksi julmaksi tällaisen miehen toimesta, -
miehen, jota on syytetty sellaisista julmuuksista.
Ei!
Kun olet löytänyt asian, jota ihminen pelkää eniten, -
olet löytänyt avaimen hänen hulluuteensa ja keinon valvoa sitä.
Silas näyttää pelkäävän hyvin vähän.
Mutta kaikilla ihmisillä on murtumapisteensä.
Valani sitoo minua hänen lääkärinään löytää hänen.
Parantaakseni ja eheyttääkseni hänet.
Uskon Silaksen nauttivan siitä, mitä hän väärin uskoo olevan hallintaansa minuun.
Hänen piinatussa mielessään hänen oleskelunsa Stonehearstissa on vain shakkiottelu.
Minä olen hänen nappulansa siirrettäväksi parhaaksi katsomallaan tavalla hänen ilokseen.
Mutta kuten useimmat lapset, Silaskin tuntuu unohtaneen, -
että kaikkien pelien täytyy loppua.
Ja että on vain yksi voittaja.
3. lokakuuta, 1899.
Yli viimeisten yhdeksän vuoden ajan olen kamppaillut määritelläkseni, -
mikä kummittelee Silas Lambin sielussa.
Julma äiti? Sadistinen isä?
Välinpitämätön jumala?
En väitä tietäväni vastausta.
Tiedän vain, että Silas Lambin kaltaiset eläimet täytyy murtaa, -
tullakseen tehdyksi ihmisiksi taas.
Tuo päälläsi oleva puku on yksi minun puvuistani.
Eikö sovikin minulle hienosti?
Tietenkin minun piti ottaa siitä sisään hieman, mutta toisaalta, -
olet tanakampi kaveri, kuin minä olen. Tai olit.
Minun ei kai pitäisi olla yllättynyt, ettei aseettomien miesten tappaminen -
kylmäverisesti ole vaikuttanut ruokahaluusi. - Päinvastoin.
Heidän kuolemansa olivat mitä ahdistavimpia itselleni ja henkilökunnalleni.
Ennemminkin joukko juoppoja kroonisia itsetyydyttäjiä. - Hassua.
En ole koskaan nähnyt haittaa kroonisesta itsetyydytyksestä.
Tuon silti osanottoni -
ja suositukseni, ettei kukaan muu toista heidän virhettään.
Ja hyvän tahdon eleenä, lisään annoksianne -
ja lähetän enemmän raikasta vettä tänne alas. Katsos, vanha ystävä, -
toisin kuin sinä, minä en ole julma ihminen.
Kun nyt olen täällä, -
ajattelin sinun pitävän raporteista potilaitten tilasta.
En välitä hittojakaan. He eivät ole vastuullani enää.
Melankoliakit ovat vähemmän uneliaita, -
vieroitettuaan suurista annoksista oopiumia, joita olit pannut heihin.
Hysteerikot ovat vähemmän haluttomia nyt kun sinä et ole -
tökkimässä heidän intiimejä osiaan. Jopa mongoloiditkin kukoistavat -
otettuamme heidät siteistään -
- ja laitettu mielekkääseen työhön keittiössä. - Sääli, että se kaikki on turhaan, -
- kun he nääntyvät nälkään. - Olemme riittävästi varustautuneita.
Kerron mitä minä uskon, vanha ystävä.
Uskon, ettet ole ottanut mitään tuohon yskään, -
koska laiminlöit lääkekaapin lukitsemisen -
ja oopiumiaddiktit pääsivät käsiksi laudanumiin.
Ja epäilen sinun pitävän tuota pukua, -
koska se on komeroni lämpimin puku, -
joka on erittäin kätevä, jos sinulla on idiootteja huolehtimassa kattiloista.
Toivottavasti olet nauttinut teeskentelystä olevasi järkevä, Silas.
Ovatko nämä naamiaiset auttaneet sinua unohtamaan, -
millaista oli -
räjäyttää niiden poikaparkojen aivot heidän kalloistaan?
- Herra Finn. - Tohtori Lamb.
Etsi tohtori Newgate. Käske hänen tavata minut leikkaussalissa.
Hyvä on, älä syö. Mitä minä välitän, senkin typerä vanha lehmä.
- Millie. - Olen väsynyt.
Olen väsynyt olemaan hoitaja.
Eikö asiat voisi palata vanhoihin uomiinsa?
Saanko yrittää?
Kiitos.
Maistaisitko kerran minun takiani?
- Hän ei pidä sen mausta. - Poikasiko?
Hän maistaa saman minkä sinäkin, eikö?
- Miten? - Suoraan johdon kautta.
Etkö näe, miten se venyy minusta ulos ikkunasta hänelle?
Hän on taistelemassa Afganistanissa.
Ethän halua minun nääntyvän nälkään, -
äiti?
Daniel?
- Kyllä. - Siunattu herra.
- Oletko se todella sinä, Daniel? - Minä se olen.
Ei ole väliä kuinka suuri etäisyys välillämme on, -
olet aina minun mielessäni.
Rakas poikani.
Kuuntele, äiti. Pelkäänpä, että minun täytyy lähteä ulkomaille taas, -
kuningattaren salaiseen diplomaattiseen tehtävään.
- Minne? - Minulla ei ole lupa sanoa.
Mutta siellä on ruokaa hyvin niukasti, -
joten haluan sinun syövän meidän molempien puolesta.
Voitko tehdä sen puolestani?
Danielin puolesta?
Minä teen.
Juuri niin. Hyvin tehty.
Oikein hyvä.
Ei, mene lepäämään sänkyyn.
- Minun täytyy vielä hoitaa alusastiat. - Ei, lääkärin määräys. Mene.
Millie, lukitse ovi.
Pari lisää. Oikein hyvä.
Juuri niin.
Oikein hyvä.
Kiitos oikein paljon. Millien täytyy saada levätä.
Lamb on uuvuttanut hänet teettämällä neljän hoitajan työt.
Tyhjällä mahalla, osastolla, jossa ei ole lämpöä.
- Muutaman kuukauden päästä on kevät. - Silloin saatamme olla kaikki kuolleita.
Keuhkokuume. Pilkkukuume. Nälänhätä. Finn, jopa.
Lambin kokeilu on murenemassa, Eliza.
Hän ei näe sitä, koska on hulluuden sokaisema. Mutta sinä et ole.
Kun saavuin tänne, Millie pystyi tuskin puhumaan.
Salt oli laittanut hänet morfiinikoomaan hallitakseen häntä.
Lamb otti häneltä kaikki lääkkeet pois, pani töihin osastolle.
Se oli hyväksi hänelle. Hän on kehittynyt pystyväksi nuoreksi naiseksi.
Kyllä, jolla on lapsen mieli, mutta hän elää, Edward.
- Rakastat häntä kuin omaa sisartasi. - Kyllä.
- Siksi en voi koskaan jättää häntä. - Sinun ei tarvitsekaan.
Todella, sinun ei tarvitsekaan.
Voimme lähteä kaikki kolme yhdessä.
Alkaa uusi elämä kaukana täältä.
- Missä? - Espanjassa, Italiassa.
Jossakin, missä aurinko paistaa aina ja taivas on sininen -
ja sinä olet vapaa tekemään, mitä ikinä haluat.
Jossakin, missä voit olla todella elossa.
Voin saada sen tapahtumaan.
Mikään ei voi tulla tiellemme.
- Mieheni voi. - Jos tulee, silloin tapan hänet.
Ole varovainen, Edward. Kun puhut noin, et kuulosta lääkäriltä.
Kun olen kanssasi, unohdan, että olen.
En menisi liian lähelle tuota.
Hän on melkoinen purija.
Tohtori Lamb pyytää läsnäoloasi.
- Missä? - Seuraa minua.
- Newgate, juuri ajoissa. - Mihin?
Auttaaksesi minua omassa kokeellisessa menettelyssäni, jonka viimeisteltyäni, -
odotan johtavan uudelle aikakaudelle hulluuden inhimillisessä hoidossa.
Onneton tapaus. Uskoo olevansa Stonehearstin oikeutettu johtaja.
Se on yleinen harhakuvitelma. Rankattu Napoleonin ja Jeesus Kristuksen jälkeen.
- Mitä aiotte tehdä hänelle? - Hoitaa hänet tietenkin.
Aikamme Edisonin ihmeellä, karkotamme historiaan pakkopaidat, -
kylmät kylvyt, pahoinvointikoneet, ruoskinnat.
Finn, aloitamme kolmella sekunnilla.
Kutsun sitä "sähköhoidoksi".
Uskon, että sinusta on kiehtova nähdä, -
mitä tapahtuu, kun sitä sovelletaan kohteen aivoissa.
Tarvitset vahvemman vatsan, jos odotat toimivasi mielisairaalalääkärinä.
Se voi näyttää kivuliaalta, mutta voin vakuuttaa ettei hän tuntenut mitään.
Mutta kymmenyskin tuosta voi pysäyttää hänen sydämensä.
- Saat kunnian tällä kertaa, tohtori. - Mitä? Ei.
- Viiden sekunnin annos pitäisi riittää. - Ette voi mitenkään kuvitella, että...
Tee se!
Tee se.
Ja nyt näet -
tämän merkittävän uuden hoidon ihmeellisen vaikutuksen.
Mikä nimesi on?
En tiedä.
Oletko johtaja täällä?
- En tiedä. - Kuten näet, -
mieli, joka hetki sitten oli harhaluulon piinaama, on nyt rauhoittanut.
Olenko minä sairaalassa?
Olet potilaana Stonehearstin mielisairaalassa.
Keitä te olette?
Kerro hänelle.
Olemme sinun hoitajiasi.
Pelkäänpä, että tämä on viimeinen laudanum. - Kiitos, tohtori.
Kuuntele. Sinun täytyy levätä, jos voit.
- Tarvitset voimiasi. - Mihin?
Aion tänä iltana päästää teidät kaikki vapaaksi.
Tänä iltanako? Miksi?
Koska pelkään Lambin menettelyn Saltilla olleen ainoastaan harjoitus.
Pelkään, että hän aikoo tehdä sen teille kaikille.
Tänä iltana.
En koskaan hyväksynyt Saltin menettelyjä.
Tietenkään asemani ei ollut arvostella.
Eliza sanoi sinun aina olleen hyvin ystävällinen hänelle ja muille potilaille.
Rakastin heitä kuin omia lapsiani.
Jopa Lambiakin?
Silas-raukassa on jotain hyvääkin.
Vaikka pelkään, että se on tullut hulluuden hämmentämäksi.
Miten ymmärrän häntä?
Ensimmäinen vaistosi oli oikea.
Ajattele häntä potilaanasi.
Valaise myötätuntosi valolla hänen mielensä pimeimpiä nurkkia, -
niin ehkä silloin saat selville, mitä hän niin -
epätoivoisesti haluaa pitää piilossa sinulta ja itseltään.
- Vasta silloin sinulla on mitä tarvitset. - Voittaakseni hänet?
Ei. Parantaaksesi hänet.
On vaikea kuvitella Lambia potilaana.
Ehkä sinun pitäisi viettää aikaa siellä, missä hän vietti niin paljon omaansa.
- Mikset anna minun mennä? Minä haluan. - Koska se ei ole sopivaa ikäisellesi tytölle.
En ole tyttö vaan nainen. Melko kaunis sellainen, huomaa.
Näkisitpä, miten pojat tuijottavat minua.
Kuuntele. Sinun on pysyttävä tässä huoneessa ovi lukittuna -
kunnes palaan. Ymmärrätkö?
Haluat jättää minut tänne, jotta voit paeta hänen kanssaan.
- Kenen? - Tohtori Newgaten.
- Millie, tuo on järjetöntä. - Pakenet hänen kanssaan -
ja jätät minut pyyhkimään tänne takapuolia ja tyhjentämään alusastioita.
En aio lähteä mihinkään.
- Eliza? - Niin, kultaseni?
- Millaista se on? - Niin mikä?
Olla rakastunut?
Olet tanssiaisten kaunotar.
Näytät kauniilta.
Oletan, että tulit pyytämään minua tanssiin.
Usko minua, mikään ei miellyttäisi minua enempää.
Mutta ei ole aikaa.
Haluan sinun tekevän minulle palveluksen. Minun täytyy tehdä jotain -
ja jos Lamb kysyy sinulta, sano, että menin haukkaamaan happea.
Mihin menet? - Löytämään keinon lopettaa tämän kaiken.
Edward, odota.
Illallinen on katettu.
Eliza.
Miten voit?
Kuka? Minäkö?
Olen ilahtunut.
Saanko osallistua?
Miten kaunis puku.
Sekä ihanat kengät.
Ajattele häntä potilaana.
Valaise myötätuntosi valolla hänen mielensä pimeimpiä nurkkia, -
niin ehkä silloin saat selville, mitä hän niin -
epätoivoisesti haluaa pitää piilossa sinulta ja itseltään.
Ei.
Keuhkopussintulehdus, epäilen.
Katarrin tuoma...
Lapsiraukan sydän petti.
Vie hänen ruumiinsa yläkertaan.
Ei. Älä koske häneen.
- Hän on mennyt parempaan paikkaan. - Eipäs.
Tämän piti olla parempi paikka.
On lähes keskiyö.
Joku. Sinä. Hae shampanja. Tuo se tänne nopeasti.
Kaikki ystäväni. Tulkaa kanssani ulos.
Uusi vuosisata on kohta meillä.
Missä Peter on?
Peter, minun pyromaani-ystäväni. Saat kunnian.
Tänä iltana lämmitämme itseämme -
häpeällisen menneisyytemme tulella.
Oletko valmis siellä, Ted?
Lävistänyt kuplivat, tarkoitan.
Olet sujauttamassa kaikille Mickey Finnit.
Et, jos Mickey Finn sujauttaa sinuun ensin.
En odottanut tuota.
Se on toinen!
Anna tulla.
Älähän nyt, Ted.
- Tohtori. Juuri ajoissa. - Todellakin.
Siinähän sinä olet.
Liitytkö seuraamme, tohtori?
- Tietenkin. - Salli minun.
10, 9, 8, -
7, 6, -
5, 4, -
3, 2, -
- Yksi! - Seis!
Seis! Älkää juoko shampanjaa!
Älkää uskoko mitään kuulemaanne ja vain puolet näkemästännekin.
Tervetuloa takaisin, Ted.
Siinä. Lepää vähän, kun valmistelemme toimenpiteen.
Tulen takaisin kuin kullin luikaus.
Anna mennä.
Rakkaat ystävät.
Pari tuntia sitten juhlimme uuden vuosisadan tuloa -
ja pari tuntia lisää, -
niin juhlimme uuden päivän sarastusta -
tällä suurella kokeella, -
jota olemme johtaneet yhdessä.
Eliza. Luojan kiitos. Auta minua irrottamaan nämä hihnat.
Eliza.
Se löytyi tavaroistasi. Miksi tulit tänne?
Tiedät miksi, opiskelemaan mielisairaalalääketiedettä. - Valehtelet.
Hän lähetti sinut. - Kuka? - Mieheni. Viemään minut takaisin hänelle.
- Ei. - En usko sinua. Miksi tulit tänne?
Sinun takiasi.
- Minunko? Miksi? - Näin sinut.
Puoli vuotta sitten lääketieteellisellä luennolla.
- Olitko siellä? - Auttakaa minua. Joku teistä.
Näytit niin eksyneeltä ja kauniilta.
Minua inhotti nähdä, että sinua esiteltiin kuin sirkusfriikkiä.
- Katso minua. - Olisin lopettanut sen, mutta en voinut.
En voinut.
Vannoin siellä, että löytäisin sinut, eikä mikään estäisi minua.
- Tiesitkö edes nimeäni? - Sillä ei ollut väliä.
Onpas. Sanomalla muuta, osoittaa, ettet ole yhtään parempi kuin kukaan heistä.
- Ketkä? - Perheeni, lääkärini, mieheni.
Käyttäydyt, kuin olisin jokin arvokas esine, joka -
vaihdetaan tai laitetaan esille tai omistetaan.
- Se ei ole sellaista minun kanssani, Eliza. - Eikö? Miten se on erilaista?
Se olit sinä, joka riivasi minut.
- Anteeksi, teidän armonne. - Sinun täytyy lähteä täältä.
- Mene. Ratsasta kylään. - On Tedin suuren debyytin aika.
Lupaa minulle.
Tänään osoitamme armoa miehelle, joka on pettänyt meidät -
ja lääketieteen ihmeen välityksellä teemme hänet kuvaksemme.
Kun olemme valmiit, häntä ei tarvitse teljetä vankityrmään kuin rikollista, -
vaan liittää kanssamme ylös valoon, -
täysin kuntoutettuna.
Ja syleilemme häntä yhtenä omistamme.
Sääli.
Sinusta olisi tullut hieno mielisairaalalääkäri. Osoitit harvinaista lahjakkuutta siihen.
Olet hullu.
Olemme kaikki hulluja, tohtori Newgate.
Jotkut eivät ole yksinkertaisesti tarpeeksi hulluja myöntääkseen sitä.
- Pyöritä sitä, Finn. - Nyt.
Aloitamme 10 sekunnin annoksella.
Odota.
Ennen kuin aloitatte, minulla olisi viimeinen pyyntö.
Liivini taskussa on kuva Eliza Gravesista.
Haluaisin hänen saavan sen.
Silas.
Jatka. Nopeammin!
En tarvitse sinua. Teen sen itse.
Eliza. Jalkani.
Nopeasti.
Katso minua.
Pane kytkin päälle!
Nopeasti, käteni. Eliza. Irrota minut.
Nopeasti, käteni.
Kaikki ulos! Evakuoikaa rakennus!
- Ota nämä avaimet ja päästä heidät vapaaksi. - Mihin sinä menet? - Etsimään Lambin.
Kaikki ulos!
Menkää tuota tietä.
Menkää tuota tietä. Nopeasti.
Auttakaa, tohtori Lamb.
He kärsivät niin ja minä...
Se on ohi, Silas.
- Pelastin heidät. - Tiedän.
- Pelastin heidät kaikki. - Tiedän.
Sota on ohi, Silas.
Naiset. Aletaan laittaa potilaita kaukaiseen siipeen.
William. Tule mukaani nyt.
- Kyllä, rouva Pike. - Tule.
Sisälle.
Tähän näin.
Kuuletko minua?
Eliza, hän on poissa.
Voimme lähteä nyt.
- En voi. - Miten niin?
En voi kuvitellakaan olevani muualla kuin täällä.
Voitpas, et voi tarkoittaa sitä.
Tarkoitanpas, koska sinä olet tervejärkinen -
- ja minä en ole. - En ole tervejärkinen.
Olen mielettömän rakastunut sinuun.
Eliza, kuuntele minua.
Minun täytyy kertoa sinulle jotain.
Olisi pitänyt kertoa se heti, mutta pelkäsin niin.
Tämä on anteeksiantamatonta.
Mielisairaalaa ei johdeta näin.
Tajuatko, että olemme soittaneet yli neljännestunnin?
Meidän täytyy puhua johtajanne kanssa heti äärimmäisen kiireellisestä asiasta.
Ei. - Mitä? Emmekö voi puhua hänen kanssaan? Miksemme?
Kas siinä, rakas.
Teetä, Benjamin.
Ymmärsinkö, että te olette johdossa täällä, rouva? - Kyllä.
Erittäin sopimatonta.
Mikä tämä on? - Vapautuspaperi, joka kehottaa teitä kotiuttamaan -
entisen potilaani nimeltä Eliza Graves ja siirtää hänet huostaamme.
- Pelkäänpä, etten voi. - Miksette?
Koska hän vapautui kolme viikkoa sitten.
- Kenen määräyksestä? - Tohtori Newgaten.
- Anteeksi? - Tohtori Edward Newgaten, Oxfordista.
- Mahdotonta. - Miksi?
Koska minä olen tohtori Edward Newgate.
Kuten pelkäsinkin. Myöhästyimme.
Kertoisiko joku, mitä on tekeillä?
Nuori mies, joka tunnettiin tohtori Newgatena, ei ole Newgate, eikä tohtori.
- Tietenkin hän oli tohtori. - Voin vakuuttaa, ettei hän ole.
Kuka hän sitten on?
Hyvin ovela ja häiriintynyt potilas, -
joka oli kaksi kuukautta sitten hoidossani -
Bethlehemin kuninkaallisessa sairaalassa Lontoossa.
Suokaa anteeksi, mutta tuossa ei ole järkeä.
Miksi hän näkisi vaivaa paeta yhdestä mielisairaalasta toiseen?
Löytääkseen vaimoni.
- Seuraava potilas. - Kysymyksiä?
Näyttää, että hän ihastui rouva Gravesiin -
Oxfordissa antamassani lääketieteellisessä esityksessä.
Joskus sen jälkeen, hänen onnistui paeta huoneestaan, -
väistää kahta apulaista ja paeta pesulan rännin kautta -
varastaen samalla taskukelloni, -
Derringerini, sekä...
Identiteetin.
Sanottakoon vain, että hän on hyvin häiriintynyt nuori mies.
Hän kärsii patologisesta valehtelusta, yksi vaikeimmista kohtaamisistani tapauksista.
Kaikkina näinä vuosina en koskaan saanut selville hänen todellista henkilöllisyyttänsä.
Voisi hyvin olla, että hän on tyhjä kuori, -
kykenemätön aitoon tunteeseen, -
parannuskeinon ulkopuolella.
Shakki -
matti.
Suokaa anteeksi, jos olen eri mieltä. Kukaan ei ole parannuskeinon ulkopuolella.
Itse asiassa, uskon, että nuori miehenne löysin omansa.
Mikä se täsmälleen voisi olla?
Ei mikä. Kuka.
- Haluatteko minun jatkavan, rouva? - Haluan, kiitos.
- Tanssimmeko, rouva Lamb? - Mielihyvin, tohtori Lamb.